פרשני:אגרות הראיה: אגרת רכו: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (Try fix category tree) תגית: ריקון |
(Added igrut reaya.) |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
{{פרשני}}{{#makor-new:אגרות הראיה: אגרת רכו |אגרות הראיה-|אגרת|רכו|}} | |||
= רקע לאגרת = | |||
= הערות, מקבילות, וביאורים נצרכים = | |||
= נמען האגרת = | |||
=האגרת= | |||
עזרי מעם ד' | |||
קול קורא:-- קדשו את השבת | |||
שמעו נא דברי אחים אהובים ונכבדים, דברים היוצאים מן הלב. | |||
חכמינו הקדמונים ז"ל, כחוקרי-הנפש אמיתיים, הורו אותנו שכשמאיימים | |||
את העדים, שיגידו אמת, אומרים להם פתגם קצר ונוקב עד חדרי לב : "סהדי שקרי | |||
אאוגרייה וזילי" . על כל מוסר ותוכחה, על כל פחד משפט ובלהות מצוקה, תוכל | |||
שרירות לב הותל להחליק, אם הרגשת הלב הדלה מהכיר את הדרך הטובה והנכונה. | |||
הלב המת, שכח-החיים שבההכרה המוסרית, באיוה פרט שיהי, אבד לעמתו את | |||
תנועתו ודרכה הלב הזה לא ישוב כ"כ בנקל לתהיה מפני כל פחד ואיום. אבל דבר | |||
אחד יש שעל ידו נוכל להמע עד אותו המקום, ששם טמון הוא זיק-החיים המסתתר | |||
בקרב האדם פנימה, גם בעת אשר ירד בשפל הדיוטא התחתונה על העולם המוסרי | |||
זה הוא כח הכרת ערך עצמו והרגשת הכבוד, כבוד הנפש הראוי לאדם באשר הוא | |||
אדם. וכשיתעודד האדם להכיר את ערכו אז ישובו לו לאטם כל כחותיו והרגשותיו | |||
המוסריים הנרדמים, וישובו ויחיו. ע"כ כח קסם נפלא יש באיום הזה של "סהדי | |||
שקרי אאוגרייהוזילי", להשיב מעון גם ישנים נפתים ונדחים נרדמים. זאת היא | |||
תוכחת אמת, תוכחת חכמה, המיוסדת על הבסיס הנאמן של רגש הכבוד. | |||
הנני בא הפעם אליכם, אהובי הנכבדים, גם אני במוסר של רגש הכבוד, | |||
הראוי שיפעם בחזקה בלבבנו : רגש כבוד עצמנו וכבוד עמנו ואה"ק, אלה הלא הנם | |||
מושגים קרובים ונתפסים בלב כל איש מן הישוב. | |||
הננו יושבים ב"ה על אדמת הקודש, - כמה כבוד והדר ראוי שירחש לבנו | |||
למצבנו, וכמה גבוה ומכובד הוא המבט של ישיבת כנסת ישראל בארץ חמדה בעיני | |||
דף 275 | |||
כל עמנו כל אחינו שבגולה, היוכל הפה להגיד ? ובכן אנחנו יושבי ארץ הצבי, | |||
כמה ראוי והגון הוא לנו בחובה כפולה ומכופלת, שנראה גלוי לכל, כי אמנם | |||
מרגישים אנחנו את ערכנו. אנחנו שהננו שוכנים במקום הזה, שיש לו יחש כ"כ גדול | |||
לסדרי חיינו הפנימיים והמיוחדים, כמה גאון ראוי הוא שנלבש בעת אשר אנחנו | |||
שומעים פה את קול החצצרה לקדושת יום השבת במועד הנכון, בשעה המוכשרת | |||
וההגונה, החצצרההמכרזת קול לקדושה ולמנוחה לישראל. כמה נאה ומלבב הוא | |||
המשטר הזה, וכמה מתאים הוא לחפץ לבבנו האדיר והפנימי כאשר יפעל את פעולתו | |||
הדרושה, - זכר ימים מקדם ראוי שיעלה על לבבנו, כשנים אשר ישבו בהן | |||
אבותינו על אדמת קודש הלזו, גם עתה בתקע התוקע והטמין המטמין "נסתלקו | |||
התריסין וננעלו החנויות, הטמין המטמין והדליק המדליק" , וקדושת שבת חופפת | |||
על כל ארץ ישראל, בא שבת באה מנוחה, והנפש הישראלית מתקדשת, פושטת | |||
את החול ואת מחשכיו ומתנשאת אל הקודש אל האור. אבל כמה ימר הלב, כמה | |||
תדאב הנפש למראה אחינו המקשיחים לבבם מהכרת הכבוד והעז, הנמצא במחזה | |||
נשא ונשגב זה, והם מאחרים לשבת בחנויותיהם ועסקיהם בשעה קדושה ונעימה | |||
זאת. להפריע את ההרמוניה הנעימה והקדושה, שכל העם כולו ברוחו ונשמתו שואף | |||
הוא אליה, בפומבי פה על האדמה הטובה אדמת הקודש, - כמה חרשות ההרגשה | |||
ופעוטיות נפש יש בזה, וכמה מקטין הוא את ערכנו בעיני עצמנו ובעיני זולתנו. | |||
ע"כ שובו נא, אחים יקרים, שובו נא ונקדש אה השבת, את יום הקדושה | |||
והמנוחה לישראל, נקדשהו בכניסתו, בזמנו ועתו, הבו גודל ועז לעמנו הגדול | |||
לירושת פלטה ושארית נחלה, - חמלו אחים חמלו, חוסו ורחמו על כבוד עמנו | |||
וארצנו. כאוב מארץ קולנו, חלושים אנחנו ורפוייכח, ידינו לנחושתים הוגשו, | |||
לא נוכל לפעל באמץ ועז, אבל כבדו נא את החפץ האדיר הצפון באמרה החלושה | |||
ובידים הרפות הללו. גאון שם צור ישראל ומשגבו, גאון יעקב ונחלתו, קורא לנו | |||
בכח, קורא לנו בהדר : קדשו את השבת, חדלו לכם ממשא יד מבתי הקאפי ומכל | |||
חילול שבת קודש, המלאו גאון עז המלאו תפארת עולמים וקדושת אור ישראל. | |||
"ושמרתם את השבת כי קודש היא לכם". "כל שומר שבת מחללו ושומר | |||
ידו מעשות כל רע והביאותים אל הר קדשי ושמחתים בבית תפילתי, כי ביתי בית | |||
הפילה יקרא לכל העמים, נאם ד"א מקבץ נדחי ישראל עוד אקבץ עליו לנקבציו" בב"א. | |||
= אזכורים בספרים ובמאמרים = | |||
= קישורים חיצוניים = | |||
[[קטגוריה:אגרות הראי"ה]] |
גרסה מ־16:42, 1 ביוני 2021
|
![]() ערך זה הוא מתוך פרויקט פרשני - הפירוש השיתופי לכתבים תורניים.
מטרת פרויקט פרשני היא יצירת פירוש שיתופי על כל הכתבים התורניים, החל מהמשנה ועד ספרי השו"ת האחרונים הנכם מוזמנים להשתתף בעריכת הפירוש באמצעות דף העריכה או יצירת פירושים לערכים חדשים. |
No result
רקע לאגרת
הערות, מקבילות, וביאורים נצרכים
נמען האגרת
האגרת
עזרי מעם ד' קול קורא:-- קדשו את השבת שמעו נא דברי אחים אהובים ונכבדים, דברים היוצאים מן הלב. חכמינו הקדמונים ז"ל, כחוקרי-הנפש אמיתיים, הורו אותנו שכשמאיימים את העדים, שיגידו אמת, אומרים להם פתגם קצר ונוקב עד חדרי לב : "סהדי שקרי אאוגרייה וזילי" . על כל מוסר ותוכחה, על כל פחד משפט ובלהות מצוקה, תוכל שרירות לב הותל להחליק, אם הרגשת הלב הדלה מהכיר את הדרך הטובה והנכונה. הלב המת, שכח-החיים שבההכרה המוסרית, באיוה פרט שיהי, אבד לעמתו את תנועתו ודרכה הלב הזה לא ישוב כ"כ בנקל לתהיה מפני כל פחד ואיום. אבל דבר אחד יש שעל ידו נוכל להמע עד אותו המקום, ששם טמון הוא זיק-החיים המסתתר בקרב האדם פנימה, גם בעת אשר ירד בשפל הדיוטא התחתונה על העולם המוסרי זה הוא כח הכרת ערך עצמו והרגשת הכבוד, כבוד הנפש הראוי לאדם באשר הוא אדם. וכשיתעודד האדם להכיר את ערכו אז ישובו לו לאטם כל כחותיו והרגשותיו המוסריים הנרדמים, וישובו ויחיו. ע"כ כח קסם נפלא יש באיום הזה של "סהדי שקרי אאוגרייהוזילי", להשיב מעון גם ישנים נפתים ונדחים נרדמים. זאת היא תוכחת אמת, תוכחת חכמה, המיוסדת על הבסיס הנאמן של רגש הכבוד. הנני בא הפעם אליכם, אהובי הנכבדים, גם אני במוסר של רגש הכבוד, הראוי שיפעם בחזקה בלבבנו : רגש כבוד עצמנו וכבוד עמנו ואה"ק, אלה הלא הנם מושגים קרובים ונתפסים בלב כל איש מן הישוב. הננו יושבים ב"ה על אדמת הקודש, - כמה כבוד והדר ראוי שירחש לבנו למצבנו, וכמה גבוה ומכובד הוא המבט של ישיבת כנסת ישראל בארץ חמדה בעיני דף 275 כל עמנו כל אחינו שבגולה, היוכל הפה להגיד ? ובכן אנחנו יושבי ארץ הצבי, כמה ראוי והגון הוא לנו בחובה כפולה ומכופלת, שנראה גלוי לכל, כי אמנם מרגישים אנחנו את ערכנו. אנחנו שהננו שוכנים במקום הזה, שיש לו יחש כ"כ גדול לסדרי חיינו הפנימיים והמיוחדים, כמה גאון ראוי הוא שנלבש בעת אשר אנחנו שומעים פה את קול החצצרה לקדושת יום השבת במועד הנכון, בשעה המוכשרת וההגונה, החצצרההמכרזת קול לקדושה ולמנוחה לישראל. כמה נאה ומלבב הוא המשטר הזה, וכמה מתאים הוא לחפץ לבבנו האדיר והפנימי כאשר יפעל את פעולתו הדרושה, - זכר ימים מקדם ראוי שיעלה על לבבנו, כשנים אשר ישבו בהן אבותינו על אדמת קודש הלזו, גם עתה בתקע התוקע והטמין המטמין "נסתלקו התריסין וננעלו החנויות, הטמין המטמין והדליק המדליק" , וקדושת שבת חופפת על כל ארץ ישראל, בא שבת באה מנוחה, והנפש הישראלית מתקדשת, פושטת את החול ואת מחשכיו ומתנשאת אל הקודש אל האור. אבל כמה ימר הלב, כמה תדאב הנפש למראה אחינו המקשיחים לבבם מהכרת הכבוד והעז, הנמצא במחזה נשא ונשגב זה, והם מאחרים לשבת בחנויותיהם ועסקיהם בשעה קדושה ונעימה זאת. להפריע את ההרמוניה הנעימה והקדושה, שכל העם כולו ברוחו ונשמתו שואף הוא אליה, בפומבי פה על האדמה הטובה אדמת הקודש, - כמה חרשות ההרגשה ופעוטיות נפש יש בזה, וכמה מקטין הוא את ערכנו בעיני עצמנו ובעיני זולתנו. ע"כ שובו נא, אחים יקרים, שובו נא ונקדש אה השבת, את יום הקדושה והמנוחה לישראל, נקדשהו בכניסתו, בזמנו ועתו, הבו גודל ועז לעמנו הגדול לירושת פלטה ושארית נחלה, - חמלו אחים חמלו, חוסו ורחמו על כבוד עמנו וארצנו. כאוב מארץ קולנו, חלושים אנחנו ורפוייכח, ידינו לנחושתים הוגשו, לא נוכל לפעל באמץ ועז, אבל כבדו נא את החפץ האדיר הצפון באמרה החלושה ובידים הרפות הללו. גאון שם צור ישראל ומשגבו, גאון יעקב ונחלתו, קורא לנו בכח, קורא לנו בהדר : קדשו את השבת, חדלו לכם ממשא יד מבתי הקאפי ומכל חילול שבת קודש, המלאו גאון עז המלאו תפארת עולמים וקדושת אור ישראל. "ושמרתם את השבת כי קודש היא לכם". "כל שומר שבת מחללו ושומר ידו מעשות כל רע והביאותים אל הר קדשי ושמחתים בבית תפילתי, כי ביתי בית הפילה יקרא לכל העמים, נאם ד"א מקבץ נדחי ישראל עוד אקבץ עליו לנקבציו" בב"א.