פרשני:אגרות הראיה: אגרת רעג: הבדלים בין גרסאות בדף
מ (Try fix category tree) תגית: ריקון |
(Added igrut reaya.) |
||
שורה 1: | שורה 1: | ||
{{פרשני}}{{#makor-new:אגרות הראיה: אגרת רעג |אגרות הראיה-|אגרת|רעג|}} | |||
= רקע לאגרת = | |||
= הערות, מקבילות, וביאורים נצרכים = | |||
= נמען האגרת = | |||
=האגרת= | |||
ב"ה, עה"ק יפו ת"ו, ז' אד"ר תרעי"ן. | |||
שלו' וברכה באה"ר לכבוד ידי"נ הרב המאוה"ג, אוצר תורה ויראת ד' | |||
טהורה, טהר לב ויקר נפש, מוהר"ר טודרוס הכהן שליט"א, אב"ד דעה"ק ראש | |||
פינה וסביבותי' תובב"א. | |||
שלמא רבא ברב חבה, | |||
הגיעני מכתבו היקר דכת"ר, ומפני רוב הטרדא והעבודה נתאחרו דברי, | |||
אף כי איני מוצא כל ענין חדש מה לכתב כעת לכת"ר, רק למלאות את חפצו הטהור, | |||
אשר יבקשני להשיב לו על מכתבו הנכבד. | |||
ובכללות הענין, כשאני רואה, או שומע, שנמצאו ג"כ שובתים גמורים באה"ק, | |||
הנני נותן שמחה בלבי. וב"ה, כי ישנם גואלים להמצוה העקרית והקדושה של | |||
שביעית, אף ע"פ שבכללות מוכרח הדבר של היתר ההפקעה ע"י מכירה להעשות. | |||
כי אם לא יתפרסם דבר היתר זה, נועלים אנו בידים את דלתי הישוב מכל החרדים | |||
לדבר ד' החפצים לבא לאה"ק ולהתנהל עלי', ונשאר לפ"ז פתח הישוב פתוח | |||
רק לאותם אשר אינם חשים לאיסורים, ומובן הדבר שאסור לנו להיות הגורמים | |||
למעמד כזה. ואנחנו עשינו את שלנו, והשי"ת יתן בלב אחינו, יושבי אדמת הקודש, | |||
העוסקים בעבודת האדמה, שיקיימו הכל כפי הוראת חכמים ולא יסורו ימין ושמאל, | |||
ואז בודאי יראו ברכה במעשי ידיהם, כי רחמנא ליבא בעי<ref>ע' סנהדרין קו: רש"י ד"ה רבותא, זהר תרומה קסב.</ref>, וכיון שכל מה שיש | |||
ביכלתם הם עושים לא יחשב ד' להם עון במה שהם סומכים על ההפקעה, אחרי | |||
הוראת זקנים וגדולי הדורות. ובלב כל בעלי היכולת אני תפילתי שיתן ד' שיעמדו | |||
בנסיון, וישבתו שביתה גמורה, ומה טוב יהי' אם יקדשו שם שמים, ולא יקחו מן | |||
הצדקה בשביל שביתתם, שאז תהיה שביתתם ניכרת שהיא משום שבת לד'. ומ"מ | |||
איני מונע כבוד גם מאותם הנזקקים לתמיכה ושובתים, שמ"מ הרי זה ענין של | |||
יראת שמים, וקדושת המצוה מתרחבת על ידם, ומנייהו ומנן יתקלס עילאה ב"ה. | |||
אני שוקל כעת בדעתי, אולי לצאת בל"נ במכתב גלוי, לכל אחינו העובדים | |||
ע"פ סדרי ההיתר, שיהיו זהירים מאד שלא לצאת מגבולות ההוראה, ולא יהיו | |||
דף 310 | |||
נפתים לקול המחלישים את דעתם, לומר שבין כך וכך הם עושים באיסור, ושמתוך | |||
כך הם מפקירים הענין לגמרי, ד' ישמרנו, רק ידעו שכל זמן שהם עושים ע"פ | |||
ההוראה, הרי הם בכלל שומרי שביעית, שבאמת מן התורה הם שומרים לגמרי, | |||
כיון שאינם עושים שום מלאכה של תורה ע"י עצמם, וע"י נכרים בודאי אין כאן | |||
כ"א שבות. כי העיקר הוא כמוהרי"ט<ref>בתשו' ח"ב סי' נב.</ref>, שמצד שביתת הארץ האיסור הוא דוקא | |||
כשישראל עובד בעבודות של תורה, ובמידי דרבנן ודאי אין לפקפק על המכירה. | |||
גם מה שהענין של שביעית הוא חמור הרבה, מפני שבו תלוי גלות חלילה, גם זה | |||
הוא בודאי רק על ביטול שביעית של תורה, ובענין של תורה, וכמו שכתב הגאון | |||
שאגת ארי' בסס"י כ"ד לענין ברכת התורה, דאי הוי מדרבנן אין ראוי ע"ז עונש | |||
גדול דאבידת הארץ חלילה, והוכיח יסוד זה מד' תוס' דסוטה גבי עובדא דאגריפוס. | |||
א"כ כיון שמקיימים את האיסור מן התורה, הרי השביעית נשמרת ב"ה מדאורייתא, | |||
ומה שהוא מדרבנן הרי היא ככל מצות התורה שאין בהן ענין לגלות הארץ, | |||
שסומכין בהן בלא פקפוק על דרכי היתר דחוקים, על הערמות ועל דעת יחידים, | |||
הכל לפי ענין הדחק. והן אל כביר לא ימאס, ומחשבה טובה של בנין אה"ק יצרפה | |||
השי"ת למעשה ויראנו בישועתו לראות את ארץ חמדה הולכת ונבנית בקיבוץ | |||
בניה לתוכה בשמחה. ויש לקוות, שע"י חיזוק ידים כזה יוסיפו אומץ העובדים | |||
לדקדק בגדרי ההיתר כתורה וכמצוה, ויתקדש שם שמים על ידם, בהיותם נזהרים | |||
בעבודתם ההכרחית בפרטי דיני תוה"ק, בלא שום פני' ליהנות משום אדם, כי | |||
מעמל נפשם ישבעו בעה"י. וצור ישראל ב"ה יתקננו בעצה טובה מלפניו ונזכה | |||
להדריך את עצמנו, ואת עם ד' התלויים בנו, בדרכי יושר כרצון השי"ת לכבוד | |||
ולתפארת, לברכה ולרב שלו' לעם ד' וארץ קדשו. והי' זה שלו' וברכה' כנה"י | |||
ונפש ידידו עז דוש"ת באה"ר, | |||
הק' אברהם יצחק ה"ק | |||
= אזכורים בספרים ובמאמרים = | |||
= קישורים חיצוניים = | |||
==הערות שוליים== | |||
[[קטגוריה:אגרות הראי"ה]] |
גרסה מ־13:26, 7 במאי 2021
|
![]() ערך זה הוא מתוך פרויקט פרשני - הפירוש השיתופי לכתבים תורניים.
מטרת פרויקט פרשני היא יצירת פירוש שיתופי על כל הכתבים התורניים, החל מהמשנה ועד ספרי השו"ת האחרונים הנכם מוזמנים להשתתף בעריכת הפירוש באמצעות דף העריכה או יצירת פירושים לערכים חדשים. |
No result
רקע לאגרת
הערות, מקבילות, וביאורים נצרכים
נמען האגרת
האגרת
ב"ה, עה"ק יפו ת"ו, ז' אד"ר תרעי"ן. שלו' וברכה באה"ר לכבוד ידי"נ הרב המאוה"ג, אוצר תורה ויראת ד' טהורה, טהר לב ויקר נפש, מוהר"ר טודרוס הכהן שליט"א, אב"ד דעה"ק ראש פינה וסביבותי' תובב"א. שלמא רבא ברב חבה, הגיעני מכתבו היקר דכת"ר, ומפני רוב הטרדא והעבודה נתאחרו דברי, אף כי איני מוצא כל ענין חדש מה לכתב כעת לכת"ר, רק למלאות את חפצו הטהור, אשר יבקשני להשיב לו על מכתבו הנכבד. ובכללות הענין, כשאני רואה, או שומע, שנמצאו ג"כ שובתים גמורים באה"ק, הנני נותן שמחה בלבי. וב"ה, כי ישנם גואלים להמצוה העקרית והקדושה של שביעית, אף ע"פ שבכללות מוכרח הדבר של היתר ההפקעה ע"י מכירה להעשות. כי אם לא יתפרסם דבר היתר זה, נועלים אנו בידים את דלתי הישוב מכל החרדים לדבר ד' החפצים לבא לאה"ק ולהתנהל עלי', ונשאר לפ"ז פתח הישוב פתוח רק לאותם אשר אינם חשים לאיסורים, ומובן הדבר שאסור לנו להיות הגורמים למעמד כזה. ואנחנו עשינו את שלנו, והשי"ת יתן בלב אחינו, יושבי אדמת הקודש, העוסקים בעבודת האדמה, שיקיימו הכל כפי הוראת חכמים ולא יסורו ימין ושמאל, ואז בודאי יראו ברכה במעשי ידיהם, כי רחמנא ליבא בעי[1], וכיון שכל מה שיש ביכלתם הם עושים לא יחשב ד' להם עון במה שהם סומכים על ההפקעה, אחרי הוראת זקנים וגדולי הדורות. ובלב כל בעלי היכולת אני תפילתי שיתן ד' שיעמדו בנסיון, וישבתו שביתה גמורה, ומה טוב יהי' אם יקדשו שם שמים, ולא יקחו מן הצדקה בשביל שביתתם, שאז תהיה שביתתם ניכרת שהיא משום שבת לד'. ומ"מ איני מונע כבוד גם מאותם הנזקקים לתמיכה ושובתים, שמ"מ הרי זה ענין של יראת שמים, וקדושת המצוה מתרחבת על ידם, ומנייהו ומנן יתקלס עילאה ב"ה. אני שוקל כעת בדעתי, אולי לצאת בל"נ במכתב גלוי, לכל אחינו העובדים ע"פ סדרי ההיתר, שיהיו זהירים מאד שלא לצאת מגבולות ההוראה, ולא יהיו דף 310 נפתים לקול המחלישים את דעתם, לומר שבין כך וכך הם עושים באיסור, ושמתוך כך הם מפקירים הענין לגמרי, ד' ישמרנו, רק ידעו שכל זמן שהם עושים ע"פ ההוראה, הרי הם בכלל שומרי שביעית, שבאמת מן התורה הם שומרים לגמרי, כיון שאינם עושים שום מלאכה של תורה ע"י עצמם, וע"י נכרים בודאי אין כאן כ"א שבות. כי העיקר הוא כמוהרי"ט[2], שמצד שביתת הארץ האיסור הוא דוקא כשישראל עובד בעבודות של תורה, ובמידי דרבנן ודאי אין לפקפק על המכירה. גם מה שהענין של שביעית הוא חמור הרבה, מפני שבו תלוי גלות חלילה, גם זה הוא בודאי רק על ביטול שביעית של תורה, ובענין של תורה, וכמו שכתב הגאון שאגת ארי' בסס"י כ"ד לענין ברכת התורה, דאי הוי מדרבנן אין ראוי ע"ז עונש גדול דאבידת הארץ חלילה, והוכיח יסוד זה מד' תוס' דסוטה גבי עובדא דאגריפוס. א"כ כיון שמקיימים את האיסור מן התורה, הרי השביעית נשמרת ב"ה מדאורייתא, ומה שהוא מדרבנן הרי היא ככל מצות התורה שאין בהן ענין לגלות הארץ, שסומכין בהן בלא פקפוק על דרכי היתר דחוקים, על הערמות ועל דעת יחידים, הכל לפי ענין הדחק. והן אל כביר לא ימאס, ומחשבה טובה של בנין אה"ק יצרפה השי"ת למעשה ויראנו בישועתו לראות את ארץ חמדה הולכת ונבנית בקיבוץ בניה לתוכה בשמחה. ויש לקוות, שע"י חיזוק ידים כזה יוסיפו אומץ העובדים לדקדק בגדרי ההיתר כתורה וכמצוה, ויתקדש שם שמים על ידם, בהיותם נזהרים בעבודתם ההכרחית בפרטי דיני תוה"ק, בלא שום פני' ליהנות משום אדם, כי מעמל נפשם ישבעו בעה"י. וצור ישראל ב"ה יתקננו בעצה טובה מלפניו ונזכה להדריך את עצמנו, ואת עם ד' התלויים בנו, בדרכי יושר כרצון השי"ת לכבוד ולתפארת, לברכה ולרב שלו' לעם ד' וארץ קדשו. והי' זה שלו' וברכה' כנה"י ונפש ידידו עז דוש"ת באה"ר, הק' אברהם יצחק ה"ק