פרשני:שולחן ערוך:אורח חיים רסד ב
|
![]() ערך זה הוא מתוך פרויקט פרשני - הפירוש השיתופי לכתבים תורניים.
מטרת פרויקט פרשני היא יצירת פירוש שיתופי על כל הכתבים התורניים, החל מהמשנה ועד ספרי השו"ת האחרונים הנכם מוזמנים להשתתף בעריכת הפירוש באמצעות דף העריכה או יצירת פירושים לערכים חדשים. |
סעיף ב | כרך דבר מותר ואסור
הברייתא אומרת (כא.) 'כרך דבר שמדליקין בו על גבי דבר שאין מדליקין בו אין מדליקין בו, במה דברים אמורים להדליק אבל להקפות מותר.
נחלקו הראשונים מהו 'להקפות' ומהו 'להדליק':
◄רש"י (ע"פ הרא"ש): 'להקפות'- לסמוך הפתילה כדי שלא תטבע בשמן[1]. 'להדליק' - להדליק את הדבר האסור ממש עם הדבר המותר.
◄ רי"ף (לביאור הרא"ש וטור): 'להקפות'- לכרוך המותר והאסור מתוך כוונה להדליקם יחד, 'להדליק'- כרך האסור והמותר כדי להעבות ראש הפתילה. (הסברא: כיוון שהכל זה משום גזירה שמא יבוא להדליק את האסור לבדו, אם כורכם מתוך כוונה להעבות את הפתילה אין לגזור).
◄רי"ף (לגירסת הרב המגיד) רש"י (על פי הרב המגיד[2]), רמב"ם וסמ"ג: 'להקפות' - להקשות את הפתילה שתהיה זקופה. 'להדליק' שכורך יחד את האסור והמותר להעבותם.
☜ שו"ע: כרך דבר אסור ומותר, אם התכוון להעבות הפתילה אסור להדליק בה, ואם התכוון להקשותה כדי שלא תשלשל למטה, מותר. וכן מותר לכרוך פתילה על גבי גמי או קש.
א. התירו להקשות את הפתילה כיוון שאינו מתכוון להדליק ולא גזרו בזה (משנ"ב).
ב. האיסור לכרוך הוא שמא ידליק לבד באיסור (ולא שמא יטה), כיוון שכן, לא גזרו כשמתכוון להקשות, אמנם אם יש רק מיעוט דבר שמדליקים בו, חוזר החשש שמא יטה ואסור להדליק בו (ביה"ל).
ג. גמי וקש: המג"א מתיר אפילו לכרוך בשביל האורה (כיוון שגמי לא ראוי להדלקה לבדו). ומדברי רי"ו משמע שאסור וכן התוספת שבת מפקפק בזה לדעת הרמב"ם (ביה"ל).
❖ הוספת גרגר מלח לנר
התוספתא (ב, ו) מתירה להוסיף גרגר של מלח וגריס של פול כדי שאור הנד יהיה שוהה ודולק. (הטור והרמ"א כותבים כדי שהאור יהיה יפה יותר).
☜ וכך פוסקים רמב"ם ורמ"א.